Грицька Бойка справедливо можна назвати неперевершеним майстром сміху в поезії для дітей. Він, як ніхто інший, вмів не просто розважати молодших читачів, а й з теплим, добрим гумором дотепно й незлобливо показати найрізноманітніші вади дитячого характеру. Вереда, замазура, хвалько, брехун, ледар, базіка, невіглас, недотепа, боягуз, підлабузник, задавака, ябеда, роззява, симулянт – ось „знамениті” персонажі його чудових віршів та поем.
![Загадки для дітей від Грицька Бойка Загадки для дітей від Грицька Бойка](/uploaded/images/Articles/bojko/v_1.jpg)
Дуже я потрібна всім —
І дорослим, і малим.
Всіх я розуму учу,
А сама завжди мовчу.
(Книга)
***
Дерев'яний
Та довгенький,
Маю носик я
Гостренький.
На білому
Слід лишаю,—
І всіх діток
Потішаю.
(Олівець)
***
Висить в селі і в місті,
Збирає різні вісті.
Щодня її гінці
Спішать у всі кінці.
(Поштова скринька)
***
У легкого
Держака
Голова
Така
Важка.
(Молоток)
***
То холодним, то гарячим
Вдома кожен мене бачив.
І співаю
Я від жару,
І пускаю
З носа пару.
(Чайник)
***
Я блискуча, гостренька,
Маю вічко маленьке.
За собою несу
Довгу-довгу косу.
(Голка)
***
Скринька,
Вертушка,
Шнур
І кругле
Вушко.
(Телефон)
***
Два скельця,
Три дужки:
На ніс
І за вушки.
(Окуляри)
***
Залізний кінь,
Фарбований
І гумою
Підкований.
(Авто)
***
Я стою
На ходу,
А спинюся —
Упаду.
(Велосипед)
***
Дерев'яна
Гора:
Що не крок —
То діра.
(Драбина)
***
В печі боки обпекла
І в стіну міцну лягла.
(Цеглина)
***
В оркестрі
Поважають,—
Та б'ють мене,
Як грають.
(Барабан)
***
Невеличкі дві хатини,
В них м'які і теплі стіни.
По п'ять братиків малих
Прожива в хатинах тих.
(Рукавички)
***
Стаємо всім на дорозі,
Всіх спиняєм на порозі.
Хто іде — не обмине:
Нас рукою штовхоне.
(Двері)
***
Без рук, а з ногами,
Без ребер, а з боками.
І спинка міцна є.
А голови немає.
(Стілець)
***
У вогні
Я розмокаю,
У воді
Я висихаю.
(Віск)
***
Кристалиночки тверді,
Світлі — аж іскряться.
Народились у воді,
А води бояться.
(Сіль)
***
Мию, мию без жалю.
Мию там, де брудно.
Цю роботу я люблю,
Та від неї худну.
(Мило)
***
Як навколо об'їси —
Серединки не проси.
Ми такі гостинці:
Дірка в серединці.
(Бублики)
***
В небі я труджуся,—
Знає мене кожний.
Я на всіх дивлюся,—
На мене ж — не можна.
(Сонце)
***
І у горах невидима,
І у лісі невловима.
Я кричу — вона мовчить,
Я мовчу — вона кричить:
Поверта мені назад
Всі кінцівки слів підряд.
(Луна)
***
Між берегів
Текла, текла.
Мороз зміцнів —
Під скло лягла.
(Річка)
***
В зимовий, студений час
Люблять всі малята нас.
З гірки ми рушаєм в путь,
А на гірку — нас везуть.
(Санчата)
***
Взимку вкрили ми навкруг
Ліс, дорогу, поле й луг.
А як сонце припече —
Ми струмочком потечем.
(Сніжинки)
***
Не козлик, а рогатий.
Повільний, вайлуватий.
На собі носить дім
І ховається у нім.
(Равлик)
***
У морі купався,
Сухеньким зостався.
Під дзьобом — торбинка,
В торбинці — рибинка.
(Пелікан)
***
Борознить
Океан,
З голови
Б'є фонтан.
(Кит)
***
Без рук, без верстата
Вміє добре ткати.
А коли натче —
Здобич не втече.
(Павук)
***
Дивиться на землю,
Як зерно клює.
Дивиться на небо,
Як водичку п'є.
(Курка)
***
З бородою
Народився,
Та ніколи
Не голився.
(Козлик)
***
Довгі вуха,
Куций хвіст,
Невеличкий
Сам на зріст.
На городі
Побував —
Нам капусту
Попсував.
Довгі ноги
Скік та скік...
Ми погнались —
Він утік...
(Зайчик)
***
Шерсть гладенька
І м'якенька,
Спинка гнеться,
Хвостик в'ється —
Тільки лапки
Цап-царапки!
(Котик)
***
До квіточки лечу,
Лечу-дзижчу.
— Дзум-дзум-жу-жу! —
Як звуть не скажу.
(Бджілка)
***
Тук-тук-тук!
Так-так-так!
І комашка,
І черв'як,
І личинка —
Біла спинка,
І жучок-короїд —
Мій сніданок,
Мій обід.
(Дятел)
***
В своїм гороховім краю,
Як літо лиш настане,—
Я на одній нозі стою
В дрантя й лахміття вбране.
(Опудало)
***
Не дерево, а листя має.
її усякий обминає.
Лиш доторкнеться до долонь,
То припече, немов огонь.
(Кропива)
***
В ящику —
Вікно,
У вікні —
Кіно.
(Телевізор)
***
Йти не йдем,
Хоч маєм ноги,
Все тримаємось
Підлоги.
(Меблі)
***
Без голови,
А ногу маю:
Бриля на неї
Одягаю.
(Гриб)
***
З лісу в ліс перелітав,
Де не сяде — там співає,
І кладе яєчка
У чужі гніздечка.
(Зозуля)
***
Холодна, біла,
Ліс оголила,
Скувала річку,
Струмок спинила.
(Зима)
***
Костяну сорочку маю
І ніколи не знімаю,—
У сорочку-костомаху
Я ховаюся від страху.
(Черепаха)
За матеріалами: Грицько Бойко. Вибрані твори. Том 1, Київ, "Веселка", 1983.
Грицько Бойко. "Веселинки, вірші, скоромовки", Київ, "Веселка", 1995.
Більше загадок на нашому сайті:
Загадки для дітей (різні збірки)
Загадки — своєрідний і дуже давній вид народної творчості. В сиву давнину загадкам надавали магічного значення, вони були пов'язані з культовими обрядами й звичаями, в них помітні сліди первісного світогляду. Вміле одгадування загадок вважалося ознакою розуму і щасливої вдачі. Загадки служили засобом випробовування мудрості, зрілості людини. Згодом вони втратили свою колишню функцію і використовувались як одна з форм культурної розваги.
Загадки це дуже вплинна гра на дітей кілька дітей не розуміють що це таке але іноді одна дитина вгадала всі загадки сама а ви дивуєтесь чому і як агага просто вона вивчилаформати загадок